Monsieur, tiden är knapp. Res nu, jag ber er.
-Annars blir ni arresterad. -Hämta ljus. Jag arbetar sent i natt.
-Men, monsieur... -Och ett glas vin som vanligt.
Världen behövde förändras, men revolutionen slutade i skräck.
Turen kommer också till mig.
Fördomar gör människor blinda och vettlösa.
De förtär deras hjärtan och förvandlar dem till odjur.
1764 dök Odjuret upp i vår trakt och lade den under sig.
Ett år senare hade ryktet om det spridit sig över provinsgränsen-
-och det syntes oss som om ingen någonsin skulle fälla det.
Odjurets anfall tvingade långsamt Géuvadan-provinsen ner i mörkret.
Sluta!
Vem där?
Vad har han gjort?
-Vad har han gjort?! -Han är en tjuv.
-Och hon? -Det är hans dotter, häxan!
Jag botade deras hästar, de är skyldiga mig pengar.
Tro honom inte, monsieur!
-Botade han hästarna? -Ja.
Ge er iväg.
Välkomna till Odjurets land. Se upp för vargsaxarna!
Grégoire de Fronsac och ''Mani'' var varken jägare eller soldater.
Som naturhistoriker i Kungens trädgård-
-var Fronsac känd i Paris som libertin och skönande.
Om främlingen som följde honom som en skugga visste man inget.
När mörkret föll infann de sig hos markisen av Apcher-
-som erbjöd dem logi i Géuvadan tills deras uppgift var löst.
Mitt folk fruktar inte en simpel varg. Odjuret är annorlunda.
Det flyr från männen, men skonar varken kvinnor eller barn.
-Har ni någonsin sett det? -Nej.
-Hur vet ni då att det bara är ett? -Alla beskriver det på samma sätt.
Odjuret är större än en varg och fruktar inte jägarnas kulor.
Jag förstår er skepsis, Fronsac. Jag tror inte heller på...drakar.
Men jag har låtit sammanställa en rapport över Odjurets ogärningar.
Så att ni själv kan döma.
Har ni slagits mot engelsmännen i Nya Frankrike?
Ja. Jag for dit för att studera djurlivet-
-och kom hem som kapten i kungens armé.
Jag har öppnat ett sjukhus för Odjurets offer i ett gammalt kloster.
En kvinna från Lorcière anfölls på väg från marknaden.
Man undsatte henne, men Odjuret tog halva hennes ansikte.
Säg mig, hur är det med monsieur Buffon?
Och hur står det till i Paris?
Har ni läst L'lngenu?
Det är lite sent att tala om filosofi, markis.
Ni har rätt. Vi talar om teater.
Känner ni några skådespelerskor? Vad spelar man nu i vinter?
Ställ den där. Man säger att de är lättfärdiga, att de bjuder ut sig.
Säg om det är sant.
Den här kan stilla din nyfikenhet.
Mercure de France! Här har vi bara Courrier d'Avignon.
-Jag visar dig gemenskapssalen. -Han sover här.
Gott. God natt då.
Det är inte Versailles, men vinet är gott.
-Djuret var stort som en ko... -Lika stort som en ko...
Jag har sett många vargar. Det var ingen varg.
Jacques säger att det inte var nån varg.
Det hade lång nos och tänder som knivar.
Om det inte var en varg, vad var det då?
En djävul.
Herre! Odjuret har anfallit en flicka vid St. Alban.
-Där. -Lugn, där är ingen.
Stanna!
Vad gör de jävlarna här?
-Goddag, kapten. -Markis!
Var hälsad. Se upp, det finns vargsaxar överallt.
Duhamel, herr Grégoire de Fronsac från Kungens trädgård.
Han vill titta närmare på liket. Med ert tillstånd, självfallet.
Då är det ni som har misshandlat mina män.
-Hade jag visst att ni beordrade... -Det gjorde jag inte.
Ni gjorde rätt. Jag beklagar.
Mina män är utbildade för krig, inte för jakt.
Akta, kroppen är full av gift.
Vad för slags trädgårdsmästare är ni?
När vi har dödat Odjuret vill kungen ha det undersökt och uppstoppat.
Han har gett mig den uppgiften. Nu försöker jag lära känna det.
Gode Gud. Med ett sådant gap måste djuret väga 500 pund.
Den här gången får jag det. Före den första snön har jag det.
Det kan inte slippa undan.
-Har ni sett det? -En gång.
Jag träffade det med en kula. Jag såg det falla och resa sig igen.
Det försvann söder om Mont Mouchet, in i skogen.
Såg den ut så här?
Den hade en svart rand längs ryggen med piggar på.
Mina herrar, får jag presentera er för bildens upphovsman-
-herr Grégoire de Fronsac, som har kommit från Paris för att...
...teckna Odjuret!
Hans eminens biskopen av Mende-
-hertigen av Moncan-
-greven av Morangias och grevinnan-
-och deras son Jean-François, som också är berest.
-Skicklig hand. -Tack, monsieur.
Monsieur Laffont, vår provinsinspektör-
-och fader Henri Sadis, präst i St. Alban.
Säg mig, monsieur, talar man mycket om Odjuret i Paris?
-Man skriver sånger om det. -Man borde be böner.
-Behöver Duhamel Guds hjälp? -Det gör vi väl alla.
Duhamel förkläder bara sina män till flickor. Vilken strategi... !
-Duhamel gör vad han kan. -Han är inkompetent.
Han tröttar ut vårt folk och förstör jordarna, men Odjuret går fri.
Om Duhamel är allt jag får för att jag betalar skatt till Paris-
-så ger jag den hellre till mina tjänare.
-Vad tycker ni, monsieur? -Herrn behöver inte svara.
Hans nåd älskar att diskutera, men är en god kristen.
När ni kom pratade hela församlingen strunt om Gud hit och Gud dit.
Man säger att påven har skickat en spion för att avgöra-
-om Odjuret är eller inte är en synlig gestalt av djävulen.
Ursäkta.
Marianne de Morangias. Mycket svår. Alla friare har bränt fingrarna.
-Vem är han som står på tur? -Maxime des Fôrets, dramatiker.
-Det blir lätt. -Akta er. Hon är en Morangias.
-Mademoiselle? -Vi stod och pratade...
Maxime des Fôrets? Vad roligt att träffa er.
Det finns så få duktiga författare. Markisen talade precis om er.
Han funderar på att låta er skriva hans memoarer.
Han är på gott humör. Men vänta tills han själv för det på tal...
Ursäkta mig, mademoiselle.
-Skäms ni inte? -Vid Gud, nej.
Tycker naturhistorikern om vår trakt?
Jag har bara fått en glimt av dess behag. Eller ett behag.
Säger man så till flickor vid hovet?
Nej. Bara till oskyldiga flickor i provinsen.
Jag hade kanske frekventerat hovet om där fanns flickor som ni.
-Man ringer till middag, herrn. -Vart ni än går...
Vid St. Lawrence fångade vi i våra nät-
-det märkligaste djur som jag nånsin har sett.
Jag hade hört om indianernas heliga fisk, men trodde det var en legend.
Fisken var till form och storlek som en öring-
-men den var täckt av kolsvart päls.
-En hårig öring? Ni skämtar! -Nej, monsieur.
Salmo Truta Dermopilla från Kanada.
-Vad märklig. -Lika len som hermelin.
-Naturen är förunderlig. -Vattnet måste vara väldigt kallt.
-Så det omöjliga är alltså möjligt. -Bra sagt.
Den upptäckten måste väl ha gett er kungens gunst?
Herrn förtjänar den knappast. Men ni har skådespelartalang.
-Hade jag två händer så klappade jag. -Jean Francois...
-Jag ber er ursäkta honom. -Er son har rätt.
Det här djuret finns inte.
Kungens balsamerare är väldigt skicklig. Förlåt mig detta skämt.
Är moralen att det inte finns nåt odjur i Géuvadan och att vi är dumma?
Moralen är att drakar och enhörningar bara finns i sagorna.
Lögner låter sanna om man klär orden i latin.
Passa er. Till slut vet vi inte vad ni talar om.
Är ni naturhistoriker eller filosof?
-Eller ännu värre: skådespelare! -Han är först och främst parisare.
Nu har vi talat nog om det eländiga odjuret.
Ska vi inte gissa gåtor eller läsa dikter?
Jag har komponerat en kärleksdikt. Tillåter grevinnan?
-Om den inte är vågad? -lnte alls. Den är mycket ärbar.
Den bara kom till mig. Den heter ''Vargtjutet''.
Jag var ej på min vakt.
lntet ont var håg eller akt.
Er blick spetsar mitt hjärta som ett spjut.
Hör mitt tjut, mitt tjut, mitt tjut!
-Ses vi igen? -Berättar ni fler sagor då?
Ni har fått en uppfattning om mig som jag vill ändra på.
Försök.
-Kommer ni på jakten? -Säkert.
Absolut inte. Det är på tok för farligt.
Lydighet är välborna flickors främsta dygd.
Den unge mannen har rätt.
Den dagen ägde den störstajakten i Frankrikes historia rum.
Kungen lovade 6 000 pund till den som dödade Odjuret.
Tusentals inkallade bönder, krigare, soldater-
-och traktens alla äventyrare och jägare samlades.
Under några timmar glömde vi att det var vi som var dejagade.
Alla har karta och mötesplats. Drevet går kl. 7. Tack.
Ja, ni borde tacka oss. Mitt folk har annat att göra.
Er generositet kan mäta sig med ert mod.
Det räcker, Duhamel. Jag hoppas för er skull att ni tar det.
Det gör vi, ers nåd.
Vad är det för oväsen?
Fint vapen, va?
En vapensmed i Mende gjorde den till mig. Den sviker mig inte.
Titta här. lnte ens i Paris ser ni såna kulor.
-Jag stöper dem själv. -Av silver? Är ni rädd för varulvar?
Nej, men jag tycker om att signera mina skott.
Jag är jägare, Fronsac, och det har stått mig dyrt.
Vad hände?
Vis av skadan vet jag nu att en kula inte alltid räcker.
Och att böner inte botar kallbrand.
-Blev ni riven av en björn? -Ett lejon.
Två år i flottan med många resor... Har ni varit i Afrika, Fronsac?
Allt är min dotters fel Ge henne det straff ni tycker hon ska ha.
Häxa!
Djävulens avföda!
-Hon är besatt! -Hon är sjuk!
Hon är inte besatt!
Bränn henne!
Akta så hon inte kvävs av tungan.
-Hon är inte besatt. -Det vet jag.
Naturhistoriker, filosof och tillika ledvridare? Det må jag säga... !
Hon har inte kommit. Ni är skyldig mig en Louis.
Markis...
-Och infödingarna? -Vidskepliga bestar. Som här.
lndianerna äter sina bytens hjärta för att få deras styrka.
-Gör det dem till djur? -l Afrika är det fiendernas hjärta.
Greve, Jean-François, säg åt ert folk att rida österut.
-Jaså, där är ni. -Er mor blir orolig.
Min mor är alltid orolig. Hon hade helst velat sätta mig i kloster.
-Ni tror inte, ni är ju libertin. -lnte när jag älskar.
Älskar ni?
Det är löjligt. Vi känner inte ens varandra.
Trodde ni att jag talade om er?
Marianne!
Hon måste lära sig rida som en dam.
Lite motion skadar inte.
-Min far ser inget ont. -Min son ser ont i allt.
Folk är döda här.
-Hur vet du det? -Jag hör deras skrik.
Sluta nu, Mani.
Han har rätt. Det låg en tempelorden här.
25 kättare brändes levande i kapellet.
-Är han synsk? -Man behöver inte vara synsk.
Man bara använder ögonen.
Som barn lekte jag här med min bror.
Var ni inte rädd?
Han skyddade mig mot spökena.
-Tycker ni inte om jakt? -Är det ett brott här?
lndianerna tror att porträtt stjäl själen.
Är ni intresserad av min själ också?
Vad gör du till fots under jakten?
-Det är mitt fel. -Jag frågade inte er.
-Vad tog det åt er? -Det var en varg.
-Om det var Odjuret då? -Det tror jag inte.
Tack.
Jag hoppas för er skull att Odjuret är en av dessa vargar.
De där äter i alla fall inte upp nån.
-Märklig typ. Var hittade ni honom? -l Nya Frankrike.
-Då är han...arkadier? -lndian.
-lrokes. Från mohawkstammen. -En äkta indian?
Det kan man inte tro. Besök oss i kväll på St. Alban.
-Då kan vi roa oss med er tjänare. -Han är inte min tjänare.
-Vad tusan är han då? -Min bror.
Men hur har ni kunnat blanda blod med denna vilde?
Den som delar ens lidelser är ingen vilde.
Mani räddade mig från britterna vid Trois Rivières.
Jag trodde att djuren var kannibaler.
Men som inspektörn ser så är Mani inget djur.
Kunde du para dig med en kvinna av vår ras?
Alla kvinnor har samma färg när ljuset släcks.
Han är till på köpet kvick, fader!
lndianer och vita har fått barn. De är samma art som vi.
Säg inte det för tidigt. Det är lite som negrerna.
-Vad anser ni, Sardis? -Han är också en av Guds varelser.
-Har ni döpt honom? -Han har inte bett om det.
Ni är en man av er tid.
Mani har sin egen tro. Bland de sina var han en slags...präst.
-Om de har präster är de förlorade. -Vad tror de på?
Varje människa har en djurande, en så kallad totem.
Lustigt. Hur fungerar det?
Mani... Kan du?
Det gör inte ont.
-Ni är oceque nun deu. -En karibu-ren. En slags hjort.
En hjort.
Beror det måhända på mina horn eller har det en annan orsak?
Och min käre Thomas. Vilken är hans...totem?
Mask. Eller bokmal.
-Orm. -Orm?
-Den inkarnerar visdomen. -Ormen är vis.
Och ni, inspektör?
-Cues-cues. -Ett vildsvin.
Skratta ni, Laffont. Hos barbarerna symboliserar svinen kanske ädelhet.
-Vems tur är det? Sardis? -Nej, nej...
Och jag. Vad är jag?
Hälften lejon, hälften örn?
Gör mig till en ödla så min arm växer ut.
Jean-François, det räcker.
Vad är det? Har jag gjort bort mig?
Släpp mig!
-Vill ni, mademoiselle...? -Jag är trött på era konster.
Jag drar mig tillbaka innan ni börjar jonglera. God kväll.
Det här muntrar upp er.
Det är bästa huset i Mende. Här sover man bättre än på värdshuset.
Alla är till er. Och vi har en ny som är mycket...
Min lille markis! Kom.
Jag är dyr, Grégoire De Fronsac.
-Känner vi varandra? -Sett härifrån är Géuvadan så litet.
-ltalienare? -Ja. På genomresa.
-Jag har pengar. -Det handlar inte bara om pengar.
Nå?
Viene con me.
-Vem har gjort det? -En irokes-pil.
lnte långt från ditt hjärta.
Kanske är jag... en lyckligt lottad man.
Och det?
En björn.
Den tyckte inte om mig.
Vänta bara.
Mitt yrke är farligt.
Somliga karlar är inte så snälla.
Ett litet minne av mig.
Vilken skandal! l mitt hus!
-Valentine, vad är det? -Jag ligger inte med trollkarlar.
-Va? -Ormarna på honom rörde sig.
Vårt anseende! Ni måste gå.
Det är ingenting. Han är indian, inte trollkarl.
-lnga indianer då. -Hororna är känsliga.
Kom igen, flickor. Vem vill ligga med rödskinnet?
Jag dubblar priset!
-Jag tycker om hans tatueringar. -Då är det avgjort.
Jaså, du är trollkarl?
-Vill du teckna mig? -Om du inte sköter dig.
Veckorna gick utan att Duhamels soldater hittade Odjuret.
En tredje vinter skulle förlöpa under dess herravälde.
Varken snön, våra gevär eller våra hundar kunde stoppa det.
Kom ihåg hur Gud varnade oss genom Moses ord.
''Jag angriper er som en björninna som man har tagit ungarna från.''
''Som ett lejon skall jag äta era barn och riva upp deras bröst.''
''Jag sänder ett rysligt djur''-
-''som skall äta era får och lägga era fält öde.''
Hur länge, Herre, ska din vrede vara?
Ett offer per ljus. Är detta förnuftets tid?
Nåd!
Förlåt mig.
Nåd.
Välsigna mig.
-Vad är det, min son? -Gud har straffat mig.
Odjuret har tagit mina barn. Jag är fördömd. Det är vi alla!
Kalla samman era män. Vi måste iväg.
Varsko Mani. Jag rider ikapp er!
Marianne!
Vargarnas vän.
Jag har en sak till er.
Jag vill träffa er. Ensam.
Om tio dagar går min mor i kloster och min far går på kur.
-Tio dagar? -Jag är inte lika fri som ni.
Facklan. Kom hit med facklan!
Ovädret tilltar. Mannarna är trötta. Det är bäst att vi går tillbaka.
Nej, vi måste hitta flickan.
Jag har hittat barnet.
Kapten, era saxar fångar fler bönder än vargar.
Era män har plundrat befolkningen.
Och sen ni kom har vargen tagit tolv liv.
Den borde aldrig ha undsluppit oss.
-Vad säger ni? -Den borde aldrig ha sluppit undan.
Vad säger ni, Fronsac? Vad för slags varg är det här?
Det enda jag är säker på är att det inte är en varg.
Vargar anfaller sällan människor. Jag såg det i Nya Frankrike.
Kanske är våra vargar annorlunda. En varg med rabies anfaller alla.
Och dör inom 1 4 dagar. Odjuret har härjat i två år.
Dess offer bär sår som ingen varg kan åsamka nån.
På de döda har jag ofta hittat en bit av den här metallen.
-Och? -Och...
lnget djur har järntänder.
Är Odjuret inget djur? Bra.
-Hur fångar vi det? -När vi spekulerar dödar det.
Låt oss lyssna uppmärksamt på monsieur de Fronsac.
Enligt er är det här inget vanligt djur. Vi är överens.
Jag vore glad om ni medgav att det var nåt...övernaturligt.
Jag medger ingenting, fader. Jag har bara tvivlet.
-Har ni nåt att tillägga? -Nej, mina herrar.
Jag har fått det här från Paris.
Kapten Duhamel, kungen har underrättats om er ineffektivitet-
-och kräver att ni blir avlöst.
Ni och era män ska återvända till Langogne omedelbart.
Monsieur Beauterne, hovjägmästaren, är på väg hit.
Hans uppgift är att döda vargen.
Han och bara han får jaga i stiftet.
Mina herrar...
Har ni förlåtit mig?
Jag var nyfiken på mitt totemdjur.
Jag skulle gissa på...
Sjöjungfru.
Är ni aldrig allvarlig? Jag frågar ert rödskinn.
-Och Odjuret? Har ni hittat det? -Nej.
Vill ni inte tala om det?
Mina absurda antaganden hade gjort mig till åtlöje.
Om jag sa att Odjuret är av både kött och metall-
-att det är en tänkande varelse som kan försvinna när den vill...
-Vad säger ni då? -Att lantluften har förvirrat er.
-Hon undviker mig. -Trodde ni tre månader skulle räcka?
Skulle Odjuret ha gett upp?
-Kanske är det rädd för er. -Är jag så skräckinjagande?
En hårt vunnen seger är ljuvare.
Är det sant att ni ska till Afrika?
Det är naturhistorikerns vinterdröm. Längtar ni efter nya horisonter?
En flicka har andra plikter än att längta.
-Kan ni se Sardis där borta? -Håller han ett öga på er?
Han vakar över mig. Vem vet vad ni kan hitta på!
Vi går in. Prästen kan förkyla sig.
God kväll, herrn.
-Du är förälskad. -Det vet jag inte...
-Jag vet det. -Genom korten?
Dem behöver jag inte med dig.
Så...låt oss skåla.
För mademoiselle de Morangias.
-Hur? -Hennes bror var här.
Låg du med honom?
Skulle han ligga med nån? Han avskyr att bli vidrörd.
Han tittar, dricker.
Och så talar han i sömnen som alla karlar.
Gör jag det?
-Vad säger jag? -''En gång till, en gång till.''
Vet du hur kvinnorna i Florens håller sina män hemma?
Varje morgon ger de dem ett långsamt verkande gift.
Och varje kväll motgiftet.
Om mannen sover hos nån annan får han en ryslig natt.
Det behöver du inte ta till.
Nej...
Dessutom är vi inte gifta.
Ur vägen för Antoine de Beauterne, hovjägmästaren-
-som har kommit för att befria oss från Odjuret!
-Jag är Grégoire de Fronsac. -Ja, Buffons utsände.
Balsameraren!
Monsieur de Beauterne är hos inspektören. Kom klockan två.
Majestätet konsulterade mig om er rapport.
Vilka fabler.
Jag tror att Odjuret är en varg.
Jag går på jakt efter det i morgon. Jag ser helst att ni inte följer med.
Varför det?
Kungen har bett mig lösa uppgiften efter eget skön.
Jag behöver inte er.
På bordet ligger ett brev från Buffon och vår älskade kung.
Jag står i hans tjänst, men det här är inte...
Jag har läst er rapport. Bekymra er inte om Odjuret.
Jag tar hand om det.
Ni kan gå.
Kom, kom...
En kvinna från Lorcière anfölls på väg hem från marknaden.
Nära Mont Mouchet. Det försvann i skogen.
Odjuret anföll i St. Alban.
Gud straffade mig för mina synder.
Mina barn försvann vid Mont Mouchet.
...jag tror inte heller på...
Odjuret är inget djur.
lnget djur har järntänder.
Herrn, kom med en gång.
Jag såg honom!
Han gav dem gift och åkallade djävulen!
Hur länge har det pågått?
Släpp honom.
-Det är en indiansk medicin. -Bara våra böner kan rädda henne.
Men hon var inte...
-Ett mirakel. -Vad hände med din bror?
-En man i sällskap med Odjuret? -Flickan vet inte vad hon säger.
Ja, monsieur, Odjuret är dött. lnget kan bota tio kulor.
Vi hämtade era saker. Börja genast arbeta.
-Det är inte Odjuret. -Börja arbeta.
-Det är löjligt. -Monsieur Beauterne kommer nu.
-Vakta din mun! -Goddag, herrn. - Lämna oss.
-Tycker ni inte om mitt odjur? -Vad ska det föreställa?
Ni vet att det inte är Odjuret. Dess käftar är dubbelt så stora.
-Det kan ni ordna. -Hur sa?
Paris väntar. Jag har bara den här vargen.
Skapa ett odjur åt mig.
-För att lura kungen? -Nej, Fronsac.
Jag verkställer hans vilja. Gör ni det också, det vore klokt.
-Är det ett hot? -l min ålder? Ni känner mig.
Ni är för klok för att behöva hot.
Gör er plikt så tackar kungen er.
Annars blir han arg.
Ni har vad ni behöver. Jag räknar med er.
Adjö så länge.
Är du inte glad över att vara tillbaka i Paris?
Odjuret är dött, du borde vara glad.
Vill du att jag skall berätta en hemlighet?
Jag samlar på dem.
Beauterne dödade bara en varg, det är en bedragare.
Och jag assisterade honom.
Låt oss skåla för våra små förräderier.
Du har inte sett något.
Du är inte välkommen i slottet längre, sir.
Berätta för Miss Morangias att jag är här.
Sir, jag har redan berättat för dig. -När vi pratade om vargen
Min son och jag pratade om dig, sir.
Men jag har kommit för att besöka din dotter, Mrs.
Jag är rädd för att det är omöjligt.
Jag insisterar. Släpp in honom, mor.
Ta hand om dig, Jean-François.
Du vet hur det slutar.
Lämna oss.
Riddare, Marianne lider.
Jag förstår inte.
Likväl Fronsac, du är orsaken till hennes smärta.
Var är hon?
Följ mig.
Du är för vänlig som besöker mig.
Miss, vad händer?
Jag är beordrad att åka tillbaks till Paris, men det kan du ändra på.
Jag önskar dig en trevlig resa.
Jag varnade dig, riddare.
Du erbjöd mig en gåva för inte så länge sedan, jag erbjuder två gåvor, till din samling.
Jag blev varnad för folk som dig.
sådana som mig, Miss, dömer ej folk innan de lyssnat till dem.
Jag vet ej hur allt detta var organiserat, men jag får helt enkelt förklara för dig.
Gör dig ej sånt besvär för mig.
Marianne! -Riddare, gör inte detta svårare än vad det redan är.
Erkänn att du inte var man nog för min syster och lämna det vid, min vän, inget att älta om.
Tror du att hon kommer att förbli din patient, sjuk för livet?
Fronsac, är du inte glad över att lämna vårt vackra land oförstört?
Vet du, att om det hade varit andra tider, skulle mitt folk slagit dig bara för att du tittade på henne?
Tiderna förändras.
Inte överallt, Fronsac, inte här i alla fall.
Jag är ledsen, jag..
Kommer du att slå mig om jag ber dig gå?
Farväl.
Ångra inget, han var inte värd dig.
Denna historiska dag tackar vi herr Grégoire de Fronsac.
Odjurets mötte sin död delvis tack vare honom.
Men framförallt tack vare ers majestät.
Låt det bli känt...
...i er person bor den enväldiga makten.
Bara ett djur hade motsatt sig den, djuret finns inte mer.
Det finns bara lite att tacka mig för.
Förlänad er makt behövde jag bara visa mig...
...innan Odjuret gav sig.
Vad händer här, Buffon?
Beauterne verkställer sina order. Vi borde göra detsamma.
Vilka order? -Mina.
Fronsac, detta är Mister Mercier...
...hans majestäts minister för inrikes ärenden.
Det var hans idé att skicka Antoine de Beauterne.
Så det är er vi ska tacka för den snabba segern?
Era skrupler gör er ära, men det är för rikets bästa.
Har ni läst den här?
Den saluförs inte längre, men behåll den gärna.
Har ni förbjudit den? -Den angrep kungens auktoritet.
Den hade bara ställt till med bråk. Folk är så lätta att lura.
Är det bättre att ljuga än att låta lögner spridas?
Sanningen är väldigt invecklad. Man måste regera med enkelhet.
Odjuret var ett problem. Inget odjur, inget problem.
Det kommer att fortsätta döda. -Obemärkt.
Det är det som räknas. Jo, förresten... Majestätet är er evigt tacksam.
De sa att ni ville till Afrika.
Det går båtar till Senegal om ett halvår.
Om ni vill kan ni följa med.
Vi nämner så klart aldrig Géuvadan mer.
Då så, Fronsac..?